![](https://img.blisty.cz/img/-19421.jpg?id=-19421&size=450&mg=0)
Václavák B : Václavák A – 1 : 2 – 28. 10.2022 : 30. 10. 2022
2. 11. 2022 / Pavel Veleman
čas čtení
6 minut
Námi je propocen,
Námi je pohlcen, má naši duši.
Čouháme z jeho stěn
Jak vata z uší
(Marina Cvetajevová, 30. 9. 1922)
To, čeho jsem se obával, se naneštěstí naplnilo – velká
většina českých médií okomentovala víkendové demonstrace ve
sportovní terminologii počtu účastníků: Jednoznačně prý
bylo nutné ukázat, že nás slušných je více a o to primárně
šlo.
Takto pojímat věci veřejné - jako jednoduchý boj dobra se zlem
- je sice přímočaré, logicky pochopitelné (podle typologie
svolavatelů a velkou částí účastníků Václaváku B lehce
obhajitelné. Vše lze vždy vyztužit mnoha argumenty. Opravdový
státník však musí vidět daleko dál a hlavně v celé komplexitě
různých problémů, které způsobila zvlčená část společnosti.
V současných reáliích české politiky, české společnosti
a hlavně neuvěřitelně rychle se snižující životní úrovně
značné části obyvatel to není věc neočekávaná. Ví to každý sociolog i politolog. Domnívám se, že přístup, který zvolila
velká část demokratických politiků - vyhodnotit tyto události
jako boj dobra se zlem - velmi zkresluje realitu české společnosti
a to je to poslední, co čeští politici potřebují.
Žijeme v zemi, kde vzrůstá nejvíce cena elektřiny v celé EU,
kde se až 30 procent lidí dostává do existenčních problémů
(podle sociologa Daniela Prokopa), skoro třetina národa nemá žádné
úspory a vice než 15 procent je každý měsíc v mínusu
(neuživí je ani dvě nebo tři prekarizovaná zaměstnání) a
zadlužují se. A to se většinou nezapočítávají do těchto
statistik hypotéky a exekuce.
Mám pocit, že se politikům na všech frontách zatím povedlo
jediné:
Velmi velkou skupinu lidí tímto tzv. sportovním soutěžením
naprosto odradit od sledování veřejné politiky. Přece tito chudobou postižení občané jsou prý vlastně jen marginální
čísla v porovnání s celkovým počtem obyvatel ČR.
Je obtížné dívate se na to, jak politici (poslanci) bez sebemenších
skrupulí neustále nocují ve sněmovně, jelikož nejsou schopni
elementární dohody mezi poslaneckými kluby. Jsou naprosto
odtrženi od reality běžného člověka.
Opravdu již nám všem stačí ten úplně nejzákladnější servis
státu a vše ostatní si budeme dělat sami? Není v tom
právě ta česká rezignace na věci veřejné, ke které je
historicky a primárně společnost vedena? Neni neustálá snaha
politiků napříč časem a režimy zaměstnat české
občany jejich vrozenou shánčlivostí, na kterou každá moc v této
zemi je silně sází?
Ona si přeci nějak ta většina obyvatel vždy poradí, stejně
jako za normalizace. A tak na poslední chvíli občané tráví čas
zateplováním, sháněním kamen a komínů, uplácením
nedostupných kominíků a řemeslníků, honbou za levnou naftou a
benzínem a nakupováním v sousedních státech, případně kradením
dříví v lese…Opět ten normalizační zvyk a zděděné vzorce
chování našich předků vylézají ven:
V hospodě seženeš řemeslníka, stejně jako tvůj děda.
Babička jezdila obtočena záclonami z NDR, stejně jako teď
její vnučka jezdí z Polska s bednou jogurtů a hovězího
masa. Zdá se, že všem politikům tento způsob českého přežívání
vyhovuje – stejně jako Husákovi, Štrougalovi a Štěpánovi,
tak i Babišovi, Zemanovi, Fialovi, Rakušanovi…Starejte se o sebe
a své individuální věci. Co je doma, to se počítá.
A veřejnoprávní televizi v pro mne ostudném pořadu „Drahé
Česko“, lidem radí neuvěřitelné banality na řešení těžkých
společenských krizí, že mám opravdu pocit návratu do normalizačního
socialismu, kdy nám z tehdejší československé státní televize
radil Rajko Doleček jak nahradit pomeranče jablkem.
Nádherná je již úvodní věta jakéhosi spotu ČEZ, v němž
maminkovsky radí paní Voldánová:
"S cenami nic nezmůžeme, to je fakt!"…
Ale houby, paní
Voldánová, právě v občanské, demokratické společnosti
řeší veřejnoprávní televize hlavně ty vysoké ceny. To je
primární pro novináře veřejnoprávních medií. Ne radit
důchodcům, jak odmrazit ledničku (oni to vědí lépe než Vy,
paní Voldánová), ale pomocí kritické žurnalistiky ukázat
neskutečnou benevolenci českých politiků vůči ČEZU, jejich
hájení minoritních akcionářů před občany, obrovské daňové
úniky a jejich optimalizace. A až naposled poradit lidem netopit,
nesvítit a vzít si svetr. Jenže všichni politici u moci raději nechávají ta témata prezentovat obráceně – nejdřív si vezměte svetr, až potom zašantročené
miliardy…Tak proč jim nevyhovět, že?
A v pondělí se před Úřadem vlády zastřelí člověk a lidé,
kteří nosí svíčky (pochopitelně mnohdy účelově, ale to přeci
nikdo z mocenských složek nemůže posuzovat), jsou arogantním
policistou vykázáni z místa úmrtí, svíčky tam (podle
tohoto policisty) nemohou hořet.
A mne hned bleskne vzpomínka na leden 1989 a na toho, kdo položil
kytičku k „svatému Václavovi“,. Byl zatčen. Pochopitelně, srovnání je
nadsázka, ale opět se nám tu objevuje onen normalizační vzorec chování (tentokrát
v Policii ČR).
9489
Diskuse